OLYMPIA 70! K výročí našeho partnerského nakladatelství – OLYMPIA A DICK FRANCIS
Abychom navázali na předchozí povídání o Olympii, za objevení Dicka Francise pro český trh byla do velké míry zodpovědná jeho dlouholetá překladatelka Jaroslava Moserová (Moserová-Davidová), která ve své vzpomínkové knize Historky – Na koho se nezapomíná mimo jiné píše:
„Vyjela jsem tedy do Anglie a díky šlechetnému daru přátel jsem získala dvě knížky o dostihovém sportu a jednu detektivku z lyžařského prostředí. Lyžařská detektivka byla zcela mimořádně slabomyslná (…).
Ve srovnání s tímto „geniálním dílkem“ byl samozřejmě román Dicka Francise o několik řádů blíž skutečně krásné literatuře. Psal se myslím rok 1972 a mne byla poprvé dána možnost přeložit román, román podepsaný Dickem Francisem. (Ta moje první šance se jmenovala Poslední šance (Odds Against).“
![](https://zabava-artes.cz/wp-content/uploads/2024/07/20240429_085555_0106-1024x679.jpg)
Takto se tedy dostal Jaroslav Foglar do Čech, ale cesta do edičního plánu Olympie byla přeci jen o trochu delší a složitější. Nicméně Dick Francis výjimečně splňoval hned několik podmínek, které nakonec umožnily vedení Olympie jeho tituly úspěšně vydávat. Dokonce né jen chvilkově, ale opravdu dlouhodobě. Francis byl totiž bývalý žokej a jeho knihy, i když byly detektivního žánru, se dotýkaly výhradně prostředí dostihového sportu. Kdyby to tak nebylo, jeho knihy by měly šanci pouze v Odeonu, který se soustředil na krásnou literaturu tuzemskou i zahraniční.
![](https://zabava-artes.cz/wp-content/uploads/2024/07/20240429_085555_0122-1024x672.jpg)
Podle Slovníku české literatury byl prvním vydaným románem Oheň a bič, ještě v překladu od Ervína Hrycha. Podle seznamu vydané literatury vyšly ale oba již zmíněné romány ve stejném roce, tedy v roce 1972. S krátkými přestávkami byl potom Francis zařazován do edičního plánu nakladatelství pravidelně a od 90. let potom vycházela nejméně jedna nová kniha ročně. Mezi tím se ovšem zájem čtenářů postupně natolik zvýšil, že se většina jeho knih dočkala ne jednoho, ale dvou, tří i více vydání. Stejně jako mu při psaní prvních knih asistovala jeho žena Mary, u posledních knih mu asistoval syn Felix Francis, který po něm později „převzal žezlo“ a sám se stal úspěšným autorem. V roce 2009 vyšla v Olympii poslední Francisova kniha Talár a dres. O jejím vydání se již jednalo se synem Felixem Francisem, a protože se nakladatelství nedokázalo dohodnout na další spolupráci, i kvůli požadavku na změnu formátu vydávaných knih, Olympia se po téměř čtyřiceti letech s Dickem Francisem rozešla. Na začátku dalšího roku Dick Francis zemřel. Poslední společná kniha Dicka a Felixe Francisových jako jediná v jinak kompletním autorově díle vydaném v Olympii chybí.
Není na škodu zmínit, že to byl právě Dick Francis, jehož knihy ještě dlouho po změně trhu a postupném snižování vydávaných nákladů držel prodejní rekordy. Takové, že Olympia dokonce založil Klub Dicka Francise, který pravidelně informoval o nových vydáních jeho stále populárních románů a samozřejmě i o knihách nových. Obliba dostihových detektivek vedla také v Olympii k hledání nových autorů podobného žánru a jejich zařazení do edičního plánu. Prvním z nich byl John Francome – opět autor, u nějž Olympia vydala téměř celé jeho dílo. K dalším patřili Jenny Pitmanová, Kit Ehrhartová, Lydon Staceyová, Graeme Roe, Richard Pitman a Joe McNally nebo Peter Klein.
![](https://zabava-artes.cz/wp-content/uploads/2024/07/20240429_113620_0016-1024x723.jpg)
Francis několikrát navštívil Českou republiku a stal se pokaždé centrem pozornosti médií. Když dorazil v roce 2001 do Prahy, uváděly ho média tituly jako „Nejoblíbenější spisovatel britské královny – matky“ (idnes.cz, 29. března 2001) a samozřejmě „Král dostihových detektivek“. Poprvé byl ale v Praze už v roce 1996, kdy od Olympie dostal Nakladatelskou cenu a s tehdejším ředitelem Karlem Zelníčkem navštívil Pražský hrad i primátorský salonek, kde ho přivítal i tehdejší primátor Jan Koukal, který byl velkým fanouškem jeho tvorby.
Olympii si oblíbený anglický spisovatel vždy velmi pochvaloval, na což vzpomíná i tehdejší ředitel Olympie Karel Zelníček, jehož vztahy s Francisem nakonec přerostly téměř v přátelství:
„Jestliže jsem s některými autory dospěl i fáze osobního přátelství, tak to je vedle Jaroslava Foglara Dick Francis. On byl původně profesionálním žokejem, za války byl pilot bombardéru, potom se znovu vrátil k činnosti žokeje, postupně jezdil dokonce koně královny matky, takže byl i vynikajícím trenérem, a po svých asi padesáti zlomeninách, které utrpěl během své kariéry, se stal sportovním žurnalistou v oboru dostihový sport, a nakonec i autorem knížek. Nejen díky svým vlastním prožitkům z tohoto sportu, ale i díky své manželce, Mary, kterou neskutečně miloval, a ta mu pomáhala v jeho psaní.“
![](https://zabava-artes.cz/wp-content/uploads/2024/07/20240429_113620_0014-673x1024.jpg)
Tehdejší ředitel Olympie Karel Zelníček také tehdy dohodl s ředitelem Národního divadla účast Francie na jednom z divadelních představení La Traviata. Ještě před tím, neplánovaně, zmínil ředitel divadla přítomnost slavného spisovatelem a ten se dočkal na prknech ND potlesku ve stoje. Při tehdejším návštěvě dostal od Olympie cenu za celoživotní dílo.
Nakonec vyšlo v Olympii víc než čtyřicet titulů včetně vlastního Francisova životopisu, všechny beznadějně vyprodané. Žádný jiný autor tohoto specifického žánru, přestože se také nejednalo o propadáky, se nikdy nedočkal takové popularity, dokonce ani Francisův syn Felix. A i když později vydávání románů Dicka Francise převzal Knižní klub a jeho „dceřiné nakladatelství“ Kalibr, největší zájem je stále o původní vydání, což dokazují stále přicházející dotazy čtenářů, které do Olympie chodí.
Následující seznam zachycuje veškerá vydání románů Dicka Francise v Olympii jak v brožované, tak i v pevné vazbě, ve které se krátce objevoval v 90. letech a na začátku 20. století.
Z knihy Tomáše Hejny 70 let historie Nakladatelství Olympia v kostce
Seriál připravuje Jan Steiner